Postoji sljedeća teorija.
U beskraju svemira i vremena sve će se jednom zbiti.
Svi su događaji neizbježni, uključujući one nemoguće.
To je i najbolje objašnjenje za moju priču.
Mnoge priče počinju u baru, stoga će i ova.
Ne zato što sam ja bio tamo, jer nisam.
Već jer je to vraški dobar uvod za vrlo posebnog tipa.
Legende svih velikih kultura posjeduju određene likove
čija je namjera da ispunjavaju želje, osim one američke.
Arapi imaju duhove, Irci vile, Kinezi zmajeve i majmune,
Europljani vile i vilenjake. A koga mi imamo?
Djeda Mraza?
Djed Mraz nosi darove. On ne ispunjava želje.
Sotona, on ispunjava želje.
Preteča je američke kulture i ne ispunjava želje.
On sklapa poslove. -Odustajem. Koga imamo?
Nikoga. To je moja teza.
Naša je kultura jedinstvena jer nema takvu mitologiju.
U krivu si, prijatelju. -Molim?
Ima jedan tip u Americi koji ispunjava želje.
Ali samo po jednu želju.
Tko je on? -J. Ž. Grant.
To mu je uobičajeno ime. Ima i mnoga druga.
Tip je nepostojan. Lakše je pronaći duha.
Zašto nikad nismo čuli za tog J. Ž. Granta?
Niste čuli za J. Ž. Granta,
jer je Amerika puno mlađa od Irske i Arabije.
Nisu ga mnogi upoznali. -Da pogodim... Vi jeste.
Upoznao sam ga na međudržavnoj cesti I-60.
Slučajno. Takav je on, pronalazi vas, ne vi njega.
On vam se dogodi, ne znate tko je niti što radi,
dok to ne napravi.
Uglavnom se poigrava ljudima.
Katkad, ako mu se svidite, neće posegnuti za trikovima.
Priča se da mu je otac došao s Ircima kao vilenjak.
Patuljci su poznati lovci na suknje.
Taj je vilenjak napumpao pripadnicu Čejena
Čejenima oduzmu zemlju i ostane im
besmrtni nomadski mješanac s čarobnim moćima.
Cesta I-60, kažete?
Kako taj J. Ž. Grant izgleda?
Crvena leptir kravata. Puši lulu u obliku majmuna.
Radije napiši svoju tezu bez spominjanja Granta.
Ne bi bio sretan da ljudi znaju za njega.
Može. -Laku noć.
Quinci, slušaj, cesta I-60 ne postoji.
Postoje I-65, 64, 66 i 69. Ali nema I-60.
Što je to onda, prvotravanjska šala?
Tip s leptirkom i majmunskom lulom ispunjava želje? Baš!
Ne, dovraga. Trebam to prije 12 h.
Da, kritično je. Samo...
Dobro. Nazovi Wesa.
Dovraga!
Slomljena čeljust. -Oprostite, nisam vas vidio.
Jeste dobro?
Jeste dobro? -Zaboga!
Čovječe!
Moj bicikl! -Čujte, žao mi je.
Platit ću... Dovraga!
Moje odijelo! Sranje!
Imam sastanak u 11 h. Koja katastrofa!
Telefon mi je život!
Kvragu! -Kažu da se sve događa s razlogom.
Meni je vjerojatno trebao novi bicikl.
A meni nije trebalo ovo sranje u životu!
Baš danas od svih dana!
Kvragu, da se bar ovo nije dogodilo!
To vam je želja? Da se ovo nije dogodilo?
Jebemu, da! -Ispunjeno, g. Baker.
Kako mi znate ime?
Trebam to prije 12 h. Da, kritično je.
Nazovi Wesa, neka ti faksira naslovnu stranu i pošalje...
Govori glasnije. Ne čujem te.
Kažem da...
Neki ljudi ne znaju što zaželjeti.
Što se tiče mene u ovoj priči, počelo je to u utorak.
Bio je 18. rujan, moj rođendan.
Točnije, moj 22. rođendan.
J a sam Neal Oliver, a ovaj kaos je moj stan u St. Louisu,
gdje sam tada bio na www. velika odluka. com.
Da stavim kravatu za ručak?
DA
Kvragu.
Sretan rođendan, Neal. -Hvala, dušo.
Nisi ljut jer ne ostajem večeras?
Ne. Nije fora preskočiti test iz psihologije zbog koncerta.
Ne! Moraš čekati do ručka. Obiteljska pravila.
Ali možeš otvoriti ovo. Presrela sam ti poštu.
Povratak u stvarnost. Pušim likovnu stipendiju.
Trebao bi ga otvoriti. -Miriše mi na odbijanje.
Krivog si spola, krive boje,
i obitelj ti je prebogata, žao mi je.
Samo ništa ne spominji mom starom, molim te.
Jako si čudan. -Molim?
Trebaš prepoloviti grejp i jesti ga žlicom,
a ne guliti ga i jesti kao naranču.
Pogledaj. Opet ona. Trebam biti ljubomorna?
Možda, da je stvarna.
Jučer sam je opet sanjao.
Bila je u zatvoru. To mora nešto značiti.
Reći ću ti što znači.
Negdje si je vidio i ostala ti je u podsvijesti.
Vratila ti se u snovima.
Nacrtao si je i sada je još prisutnija.
Sanjaš, crtaš. Crtaš, sanjaš. Opak je to krug.
Prestani crtati i sve će završiti. -Hvala, g. Jung.
Istina je da je volim crtati.
Ali... Ide li mi uopće, Sally?
Danas ističe rok za Conradovo natjecanje.
Da se prijavim? -Ne pitaj me. Ne želim to prosuđivati.
Ali, samo ako u nečemu uživaš,
ne znači da ti to mora postati zvanje.
Trebam li se prijaviti na Conradovo natjecanje?
NE
Izvoli. Bez brige.
Rekoh da je sve započelo na moj 22. rođendan.
Točnije, na tradicionalnom rođendanskom ručku.
Kao i obično, moj je otac odabrao restoran.
Prisutni su bili već poznati osumnjičenici...
Sally, koju su moji roditelji voljeli više nego ja.
Moj tata Daniel. Odvjetnik.
Moja mama Marlene. Odvjetnikova supruga.
I moja sestra i najbolja prijateljica Nancy,
stavljena na Zemlju Božjom milošću, da me održi zdravim.
Dobro. Što si zaželio? Reci da je nešto o nama.
Sigurno je zaželio opet skakati iz padobrana.
Ne daj Bože! -Ne, Neal, nisi valjda.
Kažem li, neće se ispuniti. -To su priče za djecu.
Istina je da uvijek treba reći svoju želju.
To je stvar karme. Treba želju pustiti iz sebe.
Tada se možda ispuni. -To još nisam čuo.
Istina je. Vjeruj. Ja znam.
Prerezat ću tortu.
Sada nam moraš reći. -Hajde, reci nam.
Dobro.
Zaželio sam...
Odgovor.
Odgovor? Na što?
Odgovor na moj život.
Evo ga. Sretan rođendan, sine.
Pristupnica na Bradfordov studij prava.
Samo idi na razgovor 15. listopada i primljen si.
Ja sam sve sredio. Zajamčeno!
Rekao sam da još nisam siguran.
Ja mogu biti siguran za obojicu.
Zadnja svjećica. Uzmi je.
Ako hoćeš da ti se želja ispuni.
Hvala.
Super.
Moja omiljena boja. Hvala ti lijepa.
Kistovi od sobovih dlaka.
Nance, najbolja si. Hvala. -Nema na čemu.
Šećer na kraju. Sretan rođendan, sine.
Nije li savršen? Nabrijan i crven!
Kako je teško bilo pronaći crveni kabriolet u gradu.
Samoubrizgavanje, 160 konja, telefon.
Nabavio sam ti i posebnu registraciju.
Ja bih sve bio dao za ovakav auto u tvojim godinama.
Činilo mi se da je vrijeme za promjenu imidža.
A koji je bolji način? Znaš, motor...
Kao i inače, bio je važan on. Njegova ideja što je cool.
Crvena je bila njegova boja, ne moja.
Registracija je imala njegovu uzrečicu. Zajamčeno!
Očekivao je da postanem ja.
Nije li to dar iz snova? -Prekrasan je.
Neal, provozaj me. -Dakle?
Neal! Sine!
Zovite Hitnu! Neal! Jesi dobro?
Reci nešto!
UTORAK, 18.
Brzi oporavak, vole te mama i tata
Najbolje tijesto u gradu.
Jesi dobro? -Jesam, samo...
Boli me samo kad mislim...
Žele da ostanem preko noći, zbog još nekih pretraga.
Da budu sigurni da nemam iskrivljene predodžbe.
Božica si, Nancy. -Znam.
Kakva je tvoja predodžba oca
koji ti kupi dar koji želi za sebe?
Jednaka kao i ona otrovnog otpada.
Predodžbe su ti dobre.
Koji način da izbjegneš odgovor tati o autu!
Doći će ubrzo. Što ćeš mu reći?
Laži.
Istina bi ga izbezumila. -Možda bi to bilo dobro.
Ne, onda bih čuo lekciju o tome kako sam ga iznevjerio.
Lakše je ići nizvodno. Možda ga netko ukrade.
Prvo malo vizualnog zagrijavanja.
Dignut ću kartu, a ti reci znak.
Ići ću sve brže, a ti reci možeš li pratiti. -Dobro.
Karo.
Tref.
Pik. Srce. Karo. Pik. Karo. Srce.
Tref. Pik. Srce. Karo.
Tref. Srce. Pik. Karo.
Tref, pik, srce, tref, pik, srce.
Jesam li prošao? -Ne.
No, malo ih prođe.
Crno srce? Crveni pik?
To je varanje.
Zbog iskustva misliš da su sva srca crvena a pikovi crni.
Oblici su slični, stoga ih vidiš na osnovu iskustva,
niti ne pomislivši da bi mogli biti drukčiji.
Vidimo ono što očekujemo, ne nužno ono što uistinu jest.
Djeca koja nikad nisu igrala karte, redovito prolaze test.
Upitamo se koliko nam je stvari pred nosom,
prizora, zvukova, mirisa, koje ne možemo iskusiti
jer smo tako uvjetovani.
Dobro je to što ćeš proći, ako ponovimo test.
Kada znaš da mogu postojati crna srca i crveni pik,
moći ćeš ih primijetiti.
Mozak ti je poput međudržavnog cestovlja.
Lako je doći iz jednoga u drugo, dobro povezano mjesto.
Ali pored mjesta koja nisu uz put, iako postoje,
ljudi obično samo projure.
Zgodan je to trik. Samo što ne postoji kartaška igra
s crnim pikom i crvenim srcem. -Kako znaš?
G. Oliver? Ja sam dr. Craig. Jeste spremni za pretrage?
Da, jesam.
Zgodno me ugrijao onaj Ray. -Tko?
Ray. Upravo je otišao. Onaj s kartama.
Nemamo nikoga tko se zove Ray.
Bio je ovdje. Otkvačeni tip s kartama.
Imao je svijetlozelenu uniformu.
Osoblje nosi plavu uniformu.
Možemo vam napraviti test na boje.
Ispala vam je sedmica srce.
Uđi, sine.
Kakav ti je auto? Krasan? -Da, tata.
Jako je krasan.
Što ti je na umu, sine?
Nisam baš siguran za Bradford.
Čini mi se malo prelako.
Ja godinama naporno radim da bi tebi bilo lakše.
Želiš raditi noćne u onom skladištu cijeli život?
Daj, tata. Tako te ne moram pitati za novac.
Dopusti da ti dam koji dobar savjet.
Zajamčeno!
Kada ti netko da ponudu, prihvati je.
Ovo je ponuda. Ubacit ću te u bilo koju pravnu školu.
Jer Amerika treba još jednog odvjetnika.
Dobrog odvjetnika. Uvijek nam dobro dođu.
To košta 30 somova? -32.200 $.
Pobijedio sam 2 kolekcionara. -Puno novca samo za platno.
Vidi se da malo znaš. To je Franklin Samuels.
On je veliko ime. Ako ikada prodaš išta,
s naglaskom na ako, možda bude važno što misliš.
Slušaj, tata, samo nisam siguran.
Možda uzmem malo slobodnog vremena.
Vremena za što?
Da se malo preispitam. Da vidim što ću.
Gubit ćeš vrijeme slikanjem? Neka ti to ostane hobi.
Upao si na Bradford zbog Pratta. Druge godine ga nema.
Ako ne iskoristiš priliku, druge neće biti.
Zašto jednostavno ne pristaneš?
Ako ipak odlučiš da pravo nije za tebe, preživjet ću.
Barem ćeš biti dečko s Bradforda.
I to je zajamčeno.
Tada možeš razmišljati što ćeš.
Znači da ideš na Bradford?
Mislio sam da nisi siguran. -Nisam.
Ali mislim da bi bilo glupo ne iskoristiti priliku.
Ne želiš iznevjeriti staroga?
Kupio te skupim autom? -Ispituje razne mogućnosti.
To je zrelo. Moramo ga podržati, a ne suditi mu.
Tražite ono dobro u prijateljima.
Topao vjetar romantike puše oko vas.
Uz dobro zdravlje, doći će i blagostanje.
15. listopada, sigurno?
15. listopada je moj razgovor na Bradfordu.
Daj da vidim.
Jesi me.
Prazan je.
Što?
Ja nikada ne bih išla na tu letjelicu.
Ostavila sve ne znajući kamo idem.
Ne mogu vjerovati da ti bi.
Ostavio bi obitelj i prijatelje, a za što?
Hej, Zemlja zove Neala. Što se događa?
Moj kolačić. Nije li pisalo, 15. listopada, sigurno?
Očito da nije. -Nisi li vidjela što piše?
Zašto te to briga? -Jer me to muči.
Samo si tjeskoban zbog svoje odluke. To je prirodno.
U redu je. Uspjet ćeš, jer si takva osoba.
Samo duboko udahni i opusti se.
Sally, slušaj. Kolike su šanse da od svih kolačića tamo
baš onaj završi na našem stolu?
I da ga ja uzmem? -Bio je prazan. Prazan.
Učinilo ti se.
Učinilo mi se? Baš!
To je blaži način da se kaže da mi se stvari priviđaju.
Prekrasna zamisao.
Radio sam noćnu u skladištu.
Ispunjavao sam naloge za prijevoz robe.
Volio sam to iz 3 razloga. Sam sam si našao posao.
Plaća mi je bila dovoljna da nisam morao tražiti starog.
I Daniela je nerviralo da mu sin radi bijedan posao.
Čujem da odlaziš kako bi postao odvjetnik u super autu.
Jupi! -Kirby, ne gnjavi ga.
Samo zapamti da kolika god misliš da si faca,
uvijek će biti isto. Još jedna srednja škola.
Srednja škola? -E, da.
Sve u životu su srednje škole. Samo ih drukčije nazivaju.
Pogledaj nas. Umjesto ravnatelja imamo šefa,
umjesto učitelja, nadglednike,
umjesto zadaća, radne naloge.
Ako zezneš te naloge,
ne izbace te, već dobiješ otkaz.
Nazivi su drukčiji, ali je sve isto sranje.
Srednja škola.
Joj! Oštećena roba.
Dućan ih ne može prodavati. Morat ću ih osloboditi toga.
Je li u pravu, Otis? Je li sve isto?
Da, ako tako gledaš na to.
Pogledaj mene. Uvijek ovdje vidim iste ljude.
Prevozim robu u iste dućane, vidim opet te iste ljude.
Jedem na istom mjestu, opet vidim iste ljude.
Ali, ne posve. Znaš... Volim vidjeti te ljude.
Većinu njih.
Zaželim li nešto drukčije, sam ću to napraviti drukčije.
Otići drugim putem, jesti na drugom mjestu.
Uzeti drugi posao. Nisam išao u srednju školu.
Pogledaj njih.
Ujutro će ustati i ići će u dućan.
Tjestenina će ih čekati na uobičajenu mjestu.
Nitko se neće upitati kako je tamo dospjela.
Dovraga, to je ona!
Valjda sam je vidio na plakatu i tako mi je ušla u snove.
Čudno. -Sanjaš nju?
Da. Smiješno, ha? -Možda nešto znači.
Na primjer?
Kao udar groma. Ljubav na prvi pogled.
Daj, Otis. To su bajke.
Ja sam tako upoznao svoju ženu.
Ugledao sam je u gomili na proslavi 4. srpnja.
Nisam mogao maknuti pogled.
Gore se odvijao vatromet, ali ja sam samo nju gledao.
I jednostavno sam znao.
Moje su sve djevojke reakcija na onu prije.
Janet je imala hrpu mišljenja o mojim slikama.
Zato sam našao Sally, koja im ne želi suditi,
ali me zato pokušava psihološki analizirati.
Znači da ni ona nije ta.
Možda onda moraš ići za ovom.
Manekenkom? Vjerojatno se ne može riješiti tipova.
Onih s debelim lisnicama.
Da, bilo bi djetinjasto ići za svojim snovima.
Zanima me vaš plakat na uglu Delmara i Vickersa.
Koja ga je agencija radila?
Ne, pored plakata za kasino.
Djevojka s telefonom i natpis, Imate izbor.
Prazan? Ne može biti prazan. Sada sam bio tamo. Vidio sam.
Ne, upravo sam ga vidio.
Što piše na znaku s desne strane?
Što, jesi lud? Prazan je.
Neal Oliver, vaš je sastanak sutra.
25. rujna u 10 h.
U ulici Olive, br. 555, apartman 1300. Nije odgodivo.
Neal Oliver, vaš sastanak... -Tko je to? Halo?
25. rujna u 10 h. -Halo?
U ulici Olive, br. 555, apartman 1300. Nije odgodivo.
'Jutro, g. Oliver. Nisam bio siguran hoćete li doći.
Ne pojave se svi.
Ray? -Imam posao za tebe, ako želiš.
Dostava jednog paketa na drugi kraj zemlje.
Što se to događa ovdje?
Vidim stvari na znakovima, u kolačićima. Čudne poruke.
Crna srca i crveni pikovi. Rekao sam ti da ćeš proći.
No, o čemu se radi? -Radi se o tebi, Neal.
Ovo ti je posao.
Krivo si napisao Denver. -Jesam li?
Zašto ja, a ne Fed Ex? Što je to? -Ne smijem reći.
Jer ne znaš ili jer znaš ali ne želiš da ja znam?
Kako bilo, rezultat je isti.
Kako je plaćen ovaj posao? -Ne smijem reći.
U čemu je fora? IIi ni to ne smiješ reći?
Uvijek želiš odgovore, ha?
Gledaj na to kao na zanimljiv ulazak u novo stoljeće,
ili jednostavno kao na ulazak u novi auto
prije razgovora za Bradford. -Kako znaš za to?
Otvori je.
Kako to znaš? upita Neal točno u 10.06 h.
Sjedni.
Izađeš li s tim paketom, pristaješ ga dostaviti.
Ne gubiš ga, ne otvaraš ga,
i ne pokušavaš doznati što je unutra.
Bit će ti plaćeno kod dostave.
Idi međudržavnom cestom I-60.
Datum dostave je 2. listopada.
Imat ćeš vremena posjetiti druga mjesta,
upoznati neke ljude i malo se provesti.
Skupit ćeš neka putnička iskustva,
zgode s ceste, putničke priče.
Ovo je previše nestvarno. Vi, ovaj ured...
13. kat u zgradi koja nema 13. kat...
Budilica će me probuditi svaki tren.
Buđenje!
Budan si, Neal! Možda prvi put u životu.
Ugovor Prihvaćam posao
To je naš standardni ugovor.
Morat ćeš ga zapečatiti kapljicom svoje krvi.
Krvlju? -Naravno. Ja sam vrag.
Šalim se.
Običaj je ako je netko iskren da je spreman dati krv za to.
Dobro.
Još nešto. Ubojica je na slobodi, pa pripazi.
Sada mi kažeš? Kad sam već potpisao?
Životno putovanje uvijek uključuje mogućnost smrti.
Kako izgleda taj ubojica? -Tko kaže da je muškarac?
Žena? Nije valjda ova Robin Fields?
Znam. Ne smiješ reći.
Nisam krivo napisao ime onog grada.
Naći ćeš ga. Samo idi na zapad cestom I-60.
Rekao sam vam već. Ne postoji cesta I-60.
Postoji US-60, ali ne I-60. -Mora je biti.
Pogledajte, ovdje je 70.
Iduća veća cesta prema jugu je 40.
Da postoji I-60, bila bi negdje između 70 i 40.
Kao što vidite, nema je. Jednostavno ne postoji.
Gdje pronaći cestu koja ne postoji?
Odlučio sam potražiti ondje gdje bi bila da postoji.
Rey je rekao da ne možeš pronaći skriveno mjesto
držeći se dobro znanih ruta.
Zato sam zanemario dobro poznatu I-55,
i otišao prema jugu na autocestu 61.
Opet sam sreo nju. Govorila mi je da sam u pravu.
Brzo sam počeo vjerovati u znakove.
Tebi trebam dostaviti ovaj paket, zar ne?
Ti si Robin Fields.
Sada sve ima smisla.
Super! Jako dobro!
Jako, jako dobro!
Vi ste konobar s mog rođendana.
J. Ž. Grant. -Neal Oliver.
Čudna je slučajnost da vas opet srećem.
Ako vjerujete u slučajnost. Ja više volim neizbježnost.
Svaki je događaj neizbježan.
Da nije, ne bi se dogodio.
Točno.
Zaboravio sam vam dati rođendanski dar.
Sjećate se vaše želje? -Odgovor. Izvrsno.
Bit će još bolje. Hajde, probajte ga.
Da-ne pitanja. -Dobro.
Postoji li cesta I-60?
POSTOJI ZA TEBE, NEAL
SKRENI DESNO KOD ZNAKA STOP
Rekao sam da će biti još bolje.
Tko ste vi? -J. Ž. znači da jedna želja.
To ja radim. Ispunjavam želje. Svakome po jednu.
Vaša je bila zanimljivija od većine. Otvorena.
Odaje misao, a ne pohlepu.
Nju dobivam u većini slučajeva.
Dajte mi ovo ili ono.
Obično su to novac, seks ili lagodan život.
Kako ih ispunjavam, ovisi o mome raspoloženju.
Zafrkava li me ovaj tip?
TO SAM MORAŠ ODLUČITI
Idemo.
Moramo naći tu cestu.
Jedan se par zaželio vjenčati i živjeti sretno cijeli život.
Tako sam im digao auto u zrak pred crkvom
na njihovu putu prema medenom mjesecu.
Jedan je tip zaželio izvrstan seks svaki dan
uz njegov odabir prekrasnih žena i bez trudnoća.
Tako svaki dan poštom dobiva golišave časopise
i paket maramica. Skreni desno kraj onog znaka.
Naprijed je putokaz.
Dovraga, pronašao sam je!
MEĐUNARODNA CESTA I-60
Bilo je neizbježno.
TOPLIJE!
Nisu li i međudržavne ceste nalik autoputu?
Kada cesta službeno ne postoji, onda ne.
Kako je moguće da smo na cesti koja ne postoji
i da idemo u grad koji ne postoji?
Postoje neprijavljeni telefonski brojevi, zar ne?
Zašto ne bi postojali i neprijavljeni gradovi i ceste?
Neću nasjesti. Mora postojati bolje objašnjenje.
Dobro. Što ako je to paralelna dimenzija?
Ili ako sanjaš? Ili ako ima veze s tvojom željom?
Ili si možda još u komi otkad te udarila ona kanta?
Ili si možda, samo možda, mrtav?
Dakle? -Što hoćeš?
Dao sam ti 6 objašnjenja i sva imaju smisla.
Želiš odgovor? Odaberi jedan, svejedno je.
Prihvatio si posao i moraš ga obaviti.
Ali nije svejedno. Što ako sam mrtav?
Onda bih mogao voziti u suprotnom smjeru.
Hajde, probaj.
No, dok ubrzavamo i čekamo da na nas naleti kamion,
što će biti za 25 sek, razmisli o ovome.
Ako si mrtav, ovo je zagrobni život.
Krvlju si sklopio ugovor s tipom koji sve zna o tebi,
uključujući što ćeš reći prije nego to kažeš.
Što misliš tko bi to mogao biti,
i je li dobra ideja razljutiti ga?
Možda imate pravo. -Možda imam.
Obožavam ovu cestu.
I ja sebe smatram umjetnikom.
Na život gledam kao na divljenje umjetnosti.
Neki umjetnici ne mogu vidjeti svoj rad jednom kada je gotov.
Ali ja sam jedan od najvećih vlastitih obožavatelja.
Jedan od meni omiljenih ljudi pojavit će se na onim vratima
upravo sada.
Mogu uzeti vašu narudžbu?
15 duplih cheeseburgera -15 duplih za van.
Ne za van. Pojest ću ih ovdje. -Čekajte malo!
Pojest ćete 15 cheeseburgera potpuno sami? -Da.
Zašto? Jesu li veliki? Mislite da je 15 previše?
Puno previše.
Onda 12. Točno tucet.
Jeste li možda pijani?
Ne znam. Može li se napiti od 6 piva?
Dajem 100 $ da ih ne možeš pojesti 6, a kamoli 12.
Hoćeš reći da su zbilja veliki?
Želim reći da ih ne možeš pojesti 6.
Zbilja sam gladan.
Ali, imaš pravo. 12 ih je previše.
Uzet ću samo 2, i 3 porcije pečene piletine,
sendvič sa slaninom, 2 sa šunkom,
jedan pureći i dva tanjura gulaša s puno luka.
I po jedan komad od svake pite.
Po komad od svake pite? Još nešto?
3 porcije pohanog luka.
To je puno razboritiji objed od 12 cheeseburgera.
Bez kiselih krastavaca.
Dajem 100 $ ako sve to pojedeš za 1 h.
Bez da ustaješ od šanka. I bez povraćanja.
Nisam ja tip od oklada.
Može 200 $? Ne, 300. Dajem 300 $ za tvojih 100.
Zašto ne?
To je samo novac.
Čuvaj novac. -Dobro.
I ja sam unutra.
Hoće li tip zbilja sve to pojesti?
NEGO
Mogu li se i ja uključiti? -Pitaj njega.
Ne, ja volim rizik. -Luđi si od njega.
I moj novac valja, zar ne? -Ja se slažem.
Želite li što popiti uz to?
Evo vaše narudžbe.
Dobro. Sada je 1 h i 10 min.
Priprema, pozor... -Čekajte!
Kečap, molim.
Dobro, u čemu je trik? -Trik?
Gdje je hrana? Ne može sve biti u tvome želucu.
Zapravo, ne znam.
Stvar je u tome da sam oduvijek volio jesti.
Došao bih u restoran i naručio sve s jelovnika.
Ali me uvijek frustrirao mali kapacitet želuca.
Prije 17 g. zaželio sam jednu želju.
Nevjerojatno, ali se ispunila.
Sada imam nekakvu crnu rupu u želucu.
Moram ovako jesti 6, 7 puna na dan.
To je skupo, tako da puno putujem
i koristim ovakve tipove kao što ste vi da to plate.
Dobra fora.
Oprostite, gospodine.
Zanima me nešto. Još uživate u jelu?
Ne. Sada mi je to teret.
Nema veze što nas je izigrao. Platili smo za dobar šou.
Ali tebi moram povući crtu.
Što sam napravio? Uložio sam na pravog konja.
Bio si umiješan. Namirisao sam prijevaru.
Išao sam na osjećaj. Nisam ga u životu vidio.
Ali tvoj prijatelj je, zar ne? -Neću to poricati.
Vrati novac koji si ukrao.
Dobio sam nekoliko oklada. Zovi policiju ako hoćeš.
Ja sam policija. -Dobro, žao mi je.
To mi je sav novac.
Put pod noge, dečki.
Koji je vaš interes, g. Grant?
Čini se da dobro znate što će se dogoditi
prije nego se to dogodi. Kao da me dobro zezate.
Nemoj to shvatiti osobno. Zezam svakoga.
To ja radim.
I preporučujem to kao dobar oblik zabave.
A što se tiče toga da znam što će se dogoditi...
Prošlost, sadašnjost i budućnost na ovoj cesti,
pretpostavke i mogućnosti, neizabrani putovi,
sve se susreće i miješa.
Ja sam samo upućen u sve to, to je sve.
Tko ste vi onda, anđeo ili neki bog?
Odabirete ljude kojima ćete ispuniti želju?
Ne. Ja se samo volim poigravati tuđim umovima.
Ja sam zafrkant na palubi života.
Zašto to radite? -Zabavno mi je.
Uvijek treba pronaći nešto što nas zabavlja.
Iako priznajem da sam razmišljao o promjeni poziva.
Posao u samoposluzi,
ili možda posao muške prostitutke.
Jeste homoseksualac?
Opet me zezate, ha?
Stvar je u tome da sam djevac.
I uvijek ću biti.
Penis mi je odrezan u jednoj čudnoj nesreći s 9 g.
Da, sigurno. -Hoćeš vidjeti?
Da, pokažite mi.
Dovraga!
Reći ću ti nešto. Svijet je puno drukčiji
kad ne misliš stalno na seks.
Vjerujem da je tako.
Čekajte, kako znate?
Kako znate kako je biti bez nečega što nikad niste imali?
Tako se razmišlja.
Koliko ljudi prihvati tu tvrdnju za vjeru.
Zvuči ispravna pa je prihvate.
Kao što rekoh, zabavno je igrati se s ljudskim umom.
Trebao bi i to probati.
Vidjet ćeš nešto lijepo...
Zdravo. Idete u mome pravcu?
Ako idete na zapad. -Onda idem.
Idi ti straga. Ljepotan će me htjeti gledati,
a ako sam sprijeda, imat će bolji pogled.
A ako si ti straga, i ti ćeš bolje vidjeti.
Ja sam Laura. -Neal. Ovo je g. Grant.
Kamo ideš, Laura?
U potrazi sam za savršenom ševom.
Zgodno odredište. -Jesi ikada bio tamo?
Ne bih rekao. -Niti ja.
Ali mi je do sada putovanje uzbudljivo.
Kako ćeš znati da si stigla?
To je problem. To mi je postala opsesija,
ali ne moraš slušati o tome. -Itekako moram.
Prvi put nije bilo dobro. Pomislila sam, To je to?
O ovome govore sve one pjesme? Prenapuhano je.
Drugi put je bilo malo bolje. Treći put je bilo vruće.
Četvrti put nije bio dobar kao treći.
Kad sam stekla to iskustvo da mogu uspoređivati,
počelo me to izluđivati.
Što ako je ono najbolje bilo negdje iza ugla?
Znaš? Koliko bi bolje bilo ono savršeno?
Stoga je to postao moj pothvat.
Katkad poželim da sam otišla u samostan.
Ali sada je moja opsesija postala prilika za tebe.
Kolačiću, želiš li iskoristiti djevojku koja ne zna reći ne?
Je li te ikada netko odbio? -Ne, ako nije bio homić.
I, koji bih ja bio broj?
2.461.
Ali imam jako dobar osjećaj za tebe.
Nešto jako, jako posebno.
Mislim da ću te odbiti.
Kako to misliš? Dečki ne odbijaju.
Nemam nikakve bolesti.
Imam kondome. Samo najbolje.
Daj, Neal. Uzmi me.
Neću to napraviti. -Nisi dovoljno muško?
Sretneš pravu ženu i postaneš papak?
Bojiš se da nećeš zadovoljiti?
Nikad nećeš znati, zar ne?
Ako to ne napravim, neću biti broj 2 tisuće i tko zna koji.
Ovako ću biti broj 1.
Onaj jedan kojega ćeš pamtiti cijeli život.
Noćima ćeš se pitati, Je li on bio taj?
Odgovor je, Da. Ja sam savršena ševa koju nisi imala.
Savršena u svakom smislu. -Dobro, prestani!
Ovo je prosvjetljenje. Još nisam ni u čemu bio savršen.
Poševio si me!
U mislima! I bilo je grozno!
Meni je bilo dobro. -A vi, gospodine?
Vi ste sigurno pravi muškarac za moj popis.
Nego! Hoću na popis. Samo katkad imam problemčić.
Znaš, s uzbuđivanjem.
Ja ću se za to pobrinuti.
Ovaj bi ti se muzej svidio.
Muzej prevarantske umjetnosti?
Što je to, hrpa lažnih slika? -Stani pa ćemo pogledati.
Vidjet ćeš koliko je umno stimulirajuće.
700 km do Danvera, malo benzina i ništa love.
Kad je Kolumbo zaplovio, nije bio siguran u vjetar.
Stanite! Upomoć!
Isuse, što radite? -Pomozite mi!
Sin mi je uzeo auto i otišao.
Mislim u Banton. Hoćete me povesti?
Žao mi je, ne idem onamo. -Platit ću vam.
Imam samo 53 $. Pomozite mi da pronađem sina.
Trebaš novac, ona se pojavi. Slučajnost?
Dobro, odvest ću vas. -Hvala vam.
Ja izlazim.
Počinješ kužiti cestu.
Nego, je li ovo važno?
Sretno, Neal. -Čekajte. Hoću li vas vidjeti opet?
Uvijek želiš odgovor. Možda ga pronađeš u Bantonu.
Platit ću vam ostatak kada nađemo Philipa.
Ja sam Susan Ross. -Neal Oliver.
Koliko je Philipu godina? -16.
On je moj maleni. Sve je što imam.
I prije je bježao, ali bi se vratio.
Tako se bojim. Ako ga ne nađem?
Jeste zvali policiju? -Kažu da potražim u Bantonu.
Nisam bila loša majka. HLADNO!
Samo je teško kad si sam. -Naći ćemo ga, dobro?
Protuzakonito je prodavati, uzimati i prevoziti Euforiju
izvan granica grada.
Izaziva ovisnost i u malim količinama.
Skidanje s Euforije izaziva povrede i smrt.
Mole se svi da izbjegavaju ovu drogu pošto-poto.
Ostanite u područjima gdje nema Euforije.
Euforija je dopuštena u Bantonu,
i prodaje se unutar granica grada.
Kakav je to grad?
Možda da kažemo policiji.
Maloljetnik u gradu s legalnom drogom i opakim tulumom.
Žao mi je, ne vjerujem da će biti u knjižnici.
Idući autobus za tulum polazi za 5 min.
Prvi put?
Znate li da se unutra preprodaje Euforija?
Da je to opasna tvar i da se ne smije uzimati?
Naravno.
Uđite.
Trebat će ti ovo. -Ne, hvala.
Ne budi glup. Ovo je odgovor na sve.
Treba ti ovo. Mogao bi biti tako sretan.
Susan! Ovdje je.
Philipe! Hvala Bogu da smo te našli.
Molim te, idemo kući. -Ohladi, stara. Kod kuće sam.
Vidiš ovo? Najsretnije mjesto na svijetu.
Ne možeš ostati. Moraš doći kući.
Odbij! Tko je ovo?
Novi pastuh? Znaš ih odabrati.
Imaš školu. -Jebeš školu! Imam Euforiju.
Probaj malo. Najbolja je.
Ne možeš ostati ovdje. -Imam dovoljno godina.
Mogu činiti što hoću. I hoću Euforiju.
Ukrao si mi auto. -U policiji je.
Uzmi ga. Ne trebam ga!
Odlazi! Ostavi me na miru!
Što je s tobom? -Što se događa? Prestanite!
Philipe, molim te, dođi kući!
Vaš je sin ovdje dovoljno star.
Ako želi ostati, ne možemo ga potjerati.
A želi ostati.
Svi žele. Ovisni su.
On je samo dječak. Nije znao što radi.
A ne, znao je.
Svi znaju. Zato po gradu imamo sva ona upozorenja.
Ako je droga toliko jaka, zašto je legalna?
Ovaj je grad imao veliki problem s drogom.
I sve teškoće koje idu uz to.
Sve smo probali. Kažnjavati dilanje, korištenje,
jače kazne, zatvor, javno poniženje...
No, sve se svelo na jedno.
Neki se jednostavno žele ušlagirati.
Zato smo smislili radikalno rješenje.
Euforiju.
Sintetsku drogu koja razvija veliku ovisnost.
Sve smo upozorili da je ne uzimaju.
No, kao što sam rekao, neki to jednostavno žele.
Odmah bi se navukli. Posjedovali smo ih.
Grad kontrolira nabavu, i mi stavljamo cijenu.
Žive u našim kampovima, jedu našu hranu,
skupljaju smeće, čiste zahode i dobiju Euforiju.
A noću tulumare dok ne padnu s nogu.
Odvikavanje je tako teško da svi dobro plate.
To je nevjerojatno dostignuće.
Ta je droga toliko snažna da potiskuje seksualni poriv.
Znate li koliko smo silovanja imali prošle godine?
Nijedno.
Kažete da će Philip čistiti zahode do kraja života?
I bez seksualnog poriva?
Nikad se neće oženiti. Neću imati unuke?
Ironično, zar ne?
Amerikanci su izborili mir i završetak ropstva.
I što neki odluče učiniti sa svojom slobodom?
Postati robovi.
Oni su ljudska bića, imaju prava.
Nisu znali čega se odriču.
Odabrali su to.
Pogledajte ih.
Izgledaju li jadni? Žive jednostavnim, sretnim životom.
Bez odluka i odgovornosti.
Bez problema.
Pronašli su svoj odgovor.
Sigurni ste da je vaš život bolji od njihova?
Kao da su životinje. -Svi smo mi životinje.
Samo neki od nas imaju druge prioritete, to je sve.
S bilo kakvim prioritetima, u Bantonu se lijepo živi.
Ne to je noćna mora! Želim da mi se sin vrati.
Sve ću učiniti. -Imate 3 mogućnosti.
Doselite se ovamo i moći ćete ga vidjeti.
Neka djeca na kraju rade za svoje roditelje.
Nekakvo perverzno vraćanje usluge.
Drugo, idite kući i pronađite neki drugi smisao u životu.
Ili treće...
Pridružite se.
Što da radim?
Ti si pametan. Reci mi što da radim.
Ne znam. Ja bih želio vidjeti sina.
Ali on ne želi vidjeti mene.
O, Bože.
Prekrasno je.